Renesansen+i+verden

Etter sen gotikken kom det en ny impuls, renessansen som betyr gjenfødelse. Menneskene gikk fra å tro, til å tenke. Det var tenkingen som våknet, menneskene følte et behov for å beskrive omgivelsene rundt seg, for å beskrive verden. Det forsket på alle områder i livet. Rundet 1400tallet begynte flere kunstnere rundt omkring i Firenze å spørre seg selv et spørsmål: Hvordan ser egentlig verden ut? For de ville at verden skulle avbildes akkurat slik vi ser den. Det var spesielt en ting de interesserte seg for, menneskekroppen. Det var anatomi og proporsjoner fokuset falt mest på. Åsene på maleriene ble grå, slik vi ser dem i virkeligheten, i bakgrunnen. For de hadde funnet linjeperspektivet og slik kom ung renessansen i gan.

(Renessansen i nord for alpene): Flere av kunstnerne reiste på studietur til Italia rundt tidsperioden 1400-1500. De lærte seg linjeperspektiv og anatomi, men stilen deres ble allikevel annerledes. I nord var de mer detaljerte. Detaljene her ser man foreksemplet på maleriet Grùnewalds,’’Isenheimer alteret’'. Den nordlige renessansen var en fortsettelse av gotikken, for de prøvde ikke å gjøre det hverdagslig. De var spesielt flinke til å male hud, stoffer, flater, blondekanter, knapper og sterke kjennetegn fra tidligere klesdrakter.

"Isenheimer alteret’’

__Leonardo da Vinci__: Leonardo kunne tegne, dikte og konstruere. Han var en prototype av et renessans menneske. Han var et multigeni, med flere steder å briljere på. Skissene hans er fulle av notater, flere uforståelige. Skriften hans er speilvendt, oppned og med mye skrivefeil. Han hadde mest sannsynlig dysleksi, noe på den tiden ble satt på lik linje med intelligens. Leonardo glemte flere oppdrag, fordi han studerte anatomi veldig nøye (bla. hestens anatomi). Han kunne snakke med tilfeldige mennesker på gaten fordi de hadde et interessant ansikt. Han fortalte dem triste og morsomme historier for å se de forskjellige ansiktsutrykkene. Da han malte "det siste måltid", brukte han psykologi. Han fremstilte bildet på en annen måte. Han viste tydelige psykologiske reaksjoner for å rive publikum med.

__Michelangelo__: Michelangelo var opprinnelig en billedhugger som arbeidet med marmor. Han takket nei da paven ba han male taket i det sixtinske kapellet. For han var jo ingen maler. Men paven overtalte han, så han dro til Roma. Han lot ingen andre være til stedet under arbeidet, han ville lide alene... Han brukte seks år på arbeidet. Etter å ha fått maling i øynene som forverret synet, skrev han flere dikt om lidelsene han hadde under arbeidet. Han ville være i fred når han malte, i motsetning til Rafael. Michelango utsmykket også frontveggen i det sixtinske kapell hvor han brukte levende modeller. Det ble kalt "dommedag", og det kan kobles til barokken.

__Rafael__: Rafael var en renessanse geni alle fikk øye på. Han var en sympatisk mann, og eide et verksted hvor folk gikk i lære. Disse "rafaeltilhengerne" gjorde det meste av grunnarbeidet for han, etter han skisset opp. Når de var ferdige, tok han de siste strøkene for å gi det sitt preg. Han malte særlig to typer bilder: Den sixtinske madonna og i Vatikanet malte han stanza/stanzaene. Når han malte kunne han gjerne ha publikum til stede

Kilder: Vennine Tema http://no.wikipedia.org/wiki/Renessansen http://revdmarkstevens.wordpress.com/2010/08/30/can-i-see-your-point - bilde